Din episoadele anterioare:
- Sora Molly se culca cu Hazlett. - Nu știi asta.
Ia geanta. Citește totul și spune-mi dacă mă înșel.
Duminica asta sărbătorim ziua de naștere a fiului meu Tommy.
Adu-l pe Frank, și va avea prieteni. Spune că vei veni.
Nu...
Doamna consilier Beck a deschis atacul asupra mea și a autostrăzii.
Trebuie să facem ceva în privința asta.
Îndrăzneala ta e la fel de herculeeană ca apetitul.
- Știi ce va face acum. - Îngăduie-i o băutură cu ciocolată.
- De-ar fi numai asta. - Trebuie să închideți cazul Hazlett.
Vrei să închidem cazul Hazlett. Nu să-l rezolvăm.
Ai înțeles bine.
De ce plângi ?
Domnule polițist Riley...
N-am mai văzut așa ceva. Era imperturbabil.
Frate, când o să trecem la acțiune ? Trebuie să luptăm !
Mai întâi, îi facem să se uite la noi, apoi, să le fie frică.
ENSENADA, MEXIC
POVEȘTI DE GROAZÃ: ORAȘUL ÎNGERILOR
- Ce naiba ? - N-ai tu treabă aici !
- L-ai prins cu cătușe de scaun ? - Licheaua a încercat să mă muște !
Nu te mai apropia de el, că te omor !
Domnule detectiv ! În biroul meu.
Reilly, pune-l înapoi după gratii. Și șterge-l de sânge ! Iisuse...
Îi arestăm pe toți mexicanii din oraș ? Vrei să intru și eu într-o celulă ?
Stai jos și taci ! Închide ușa !
- Uită-te la ei, domnule detectiv. - I-am văzut.
Uită-te la ei. Cum îi cheamă pe copii ?
- Domnule detectiv ? - Steve și Marion.
Steve e cam de vârsta băiatului prins cu cătușe de scaun.
Reilly interoga un suspect
și va continua s-o facă până mărturisește cineva.
Tu ce naiba faci, domnule detectiv ?
Lewis a zis că se poate ca Hazlett să fi măsluit registrele.
Pentru o aventură cu o fată într-un cuibușor al dragostei, nu ?
Acum cercetez asta.
- Când se întoarce Lewis ? - Peste vreo două zile.
Voi doi... Investigați cazul ! Dă-mi ceva, Tiago !
- O să oprești interogatoriile ? - Dă-mi un motiv s-o fac.
Du-te și fă-ți datoria. Ești liber.
Mă bucur să vă înștiințez că Via Hermosa Development a acceptat
să preia construcția autostrăzii fără costuri suplimentare.
Ar trebui să putem începe lucrările
de îndată ce consiliul va vota în plen luna viitoare.
Mă aștept ca acest consiliu să aprobe recomandările noastre în totalitate,
deoarece înțelege că autostrada Maynard West Memorial
va începe procesul de vindecare a acestui oraș
și va fi o moștenire de care putem fi toți mândri.
Dacă nu mai e nimic...
- O moțiune, domnule președinte. - Doamnă consilier Beck...
E interesant. M-am dus ieri cu mașina până la Belvedere Heights,
mi-am mai dezmorțit picioarele și m-a frapat ceva.
Ken, dacă ești amabil...
Recunoașteți toți linia aceea. E traseul autostrăzii.
Am vorbit cu câțiva ingineri și le-am pus câteva întrebări.
Și acei domni inteligenți au găsit această soluție.
După cum puteți vedea, acest traseu ocolește cu totul Belvedere Heights
și traversează aceste dealuri, unde trăiesc doar câțiva coioți și iepuri.
Care nu votează.
Recunosc că va adăuga cam patru minute la drumul până la Pasadena.
Patru minute.
Dar dacă scopul nostru e să vindecăm orașul, după cum ați spus,
îmi închipui că acele patru minute nu vor conta prea mult.
Nu sunteți de acord ?
Și, după ce am discutat cu mulți dintre vechii mei prieteni din consiliu
și de la primărie, vă asigur că sunt și ei de acord.
Ne putem împotrivi ! Ne punem propriii ingineri să...
Anulează-mi discursul de diseară.
Nu putem anula întrunirea, domnule. Trebuie să...
Fă ce-ți spun, femeie !
Știu că nazistul ăla i-a omorât. Dar încă n-o pot dovedi.
Deci ce faci acum în legătură cu Anton și cu Sam ?
Vorbesc cu Benny Berman.
Nu te miră ?
Știi cine era președinte când m-am născut ? Ulysses S. Grant.
Nu mă miră prea multe. Însă aici e vorba despre un gangster.
- E evreu. - Speră că e un evreu bun.
Acum e vorba de mult mai mult decât Anton și Sam.
Germanii ăștia...
Ce am aflat e îngrozitor. Am nevoie de ajutor.
- Mă ai pe mine. - Știu.
Lewis... cu Benny Berman... ai grijă.
La vârsta mea, nu-mi pot permite să mai pierd prieteni.
Nu. Asta e gândire de secolul 19, din Lumea Veche.
Liga trebuie să vorbească la radio.
Putem ține câte discursuri vrem în Pershing Square.
Cine ne aude ? O mână de oameni.
Dacă vorbim la radio, cine ne aude ? Toată lumea deodată.
Radioul e al evreilor.
Nu și posturile catolice. Vorbim cu ele.
Vorbim cu episcopalienii. Vorbim cu baptiștii.
Vorbim cu femeia aceea de la Templu.
Deci să lucrăm cu o sectă care are o emisiune radio ?
Cu diavolul însuși, dacă ne dă un microfon !
Scuzați-mă.
- Mă bucur că ați putut veni ! - Ești amabil că ne-ai invitat.
Ai o casă frumoasă ! Dumnezeule !
- Da. Mulțumesc. - Salut, Frank !
- Bună ! - Vino ! Avem o "piñata".
- Am voie ? - Distrează-te.
N-am mai văzut de prea multă vreme zâmbetul acela.
N-am știut ce cadou să aducem pentru Tom al tău.
Am făcut o prăjitură și am lăsat-o la femeia aceea mexicană.
- Dar ai deja atât de multă mâncare ! - Nu era nevoie să aduci nimic.
Am lăsat în casă și sacul de dormit al lui Frank.
Bine ! Se vor distra diseară.
Să nu-ți faci griji. N-am să-i las să stea până târziu.
Și unde mai e distracția ?
Ar trebui, poate, să fac cunoștință cu doamna Craft.
Dar cine e aici ? O ții ascunsă, Peter !
Dnă Elsa Branson, ți-l prezint pe dl Herman Ackermann.
Încântată, dle Ackermann.
Stai să ghicesc. Accent de Berlin. Da ? Dar pot și mai mult...
- Lasă trucul tău de petrecere. - Vă rog ! Spuneți-mi cine sunt.
Acum știu. Kreuzberg. Ai locuit în cartierul artiștilor.
Da ! E minunat !
- Sunteți berlinez ? - Născut și crescut în Grunewald.
Să facem câțiva pași, să-mi spui totul despre dumneata.
Nu ! Trebuie să-i cunoască pe ceilalți băieți !
O să-ți placă. Suntem un fel de... club politic.
- Nu-mi prea place politica. - Păcat. Să știi că și cântăm !
Din frumoasa curte a doctorului Craft ați făcut o berărie, domnilor !
- Azi au scăpat de neveste. - Deci dumneata nu ești însurat.
Nu-s pentru mine cătușele asta, Elsa. Îmi păstrez aripile libere ca să...
Îți mai aduc niște bere ? Încă o halbă ?
- Nu ! Cântă-ne un cântec ! - Da ! Știi cântecele de berărie !
Noi n-am învățat cântecele voastre deocheate în Kreuzberg, domnule.
Lăsați biata fată în pace ! Nu vrea să...
Bine... Dar mă ajuți cu cuvintele.
- A trecut foarte multă vreme. - Te ajut. Promit.
- Încă un "whisky sour". - Da, doamnă.
Deci știi.
- De ce m-ai mințit ? - Te-am mințit ?
Încetează ! Aveai o aventură cu Hazlett.
Nu e treaba ta.
Ai avut o legătură cu un bărbat însurat, care a fost asasinat.
Asta înseamnă că e treaba mea.
Deci eu i-am ucis pe el, pe soția și pe copiii lui ?
- Te faci de râs. Ieși ! - Nu până nu primesc niște răspunsuri.
Bine. Mă culcam cu el. Și nu a fost primul.
Și nu l-am omorât eu. Și nu știu nimic despre asta.
Și poți să-mi pui cătușe și să mă duci la secție.
- Asta vrei ? - Vreau adevărul !
Înțeleg. Nu sunt cine vrei să fiu.
Îți spun, prietene... Nu sunt cine vor alții să fiu.
Sunt doar cine sunt.
Și femeia care sunt are nevoie ca tu...
Are nevoie s-o lași în pace.
Dacă bietul James Hazlett mi-a permis să am o viață liniștită zece minute,
într-un loc sigur, în care pot să respir...
Atunci, trebuie să-mi permiți și tu asta ! Nu pot să fiu cine vrei !
Molly...
Timp de o zi, am fost amândoi altcineva. Dar s-a sfârșit.
- Nu trebuie să se sfârșească. - Ascultă ce spui !
Nu vrei mai mult ?
Nu am voie să vreau. Sunt Sora Molly. Asta sunt.
E toată valoarea pe care o am în viață.
Suntem cine suntem.
Nu vreau să te mai văd vreodată, domnule detectiv.
Linda ! Unde găsesc toaleta ?
Pe coridor, după bucătărie.
Știi, Elsa... Soțul meu, prietenul tău, doctorul Craft...
Nu e cine pretinde că e, draga mea.
Întreabă-l despre Essen. Întreabă-l despre familia lui.
Doar între noi, fetele.
Înainte de a te pregăti să te instalezi aici, află cine e cu adevărat.
Știi, doar între noi, fetele.
Draga mea, n-am să te las să mă transformi în ceva atât de banal
ca soția repudiată.
- Te simți bine, doamnă Branson ? - Ai o viață atât de frumoasă aici...
Știi cum trăiesc eu. Mi-ai văzut casa.
Asta e viața la care visez.
ANTON CHEVIC 1866-1938 FIU AL PALESTINEI
- Îngăduie-mi o clipă. - Sigur, dragul meu. Nu te grăbi.
Ești un evreu agasant.
Când un polițist bate la uși în tot orașul, căutându-mă,
găsesc asta neliniștitor.
Și mie nu-mi place neliniștea. Ce ai să-mi zici ?
- Omul acesta a fost ucis de naziști. - În L.A. ?
Da.
Și despre asta o să conversăm noi ?
- Tu și eu ? Tu și cu mine ? - Tu și eu.
Gura, Jane Austen.
Bine. Vorbește.
Ai auzit de un anume Wernher von Braun ?
E om de știință în domeniul spațial, în Berlin.
Sarcini utile, apogeu, perigeu, chestii de genul ăsta.
Lucrează la o nouă rachetă cu motor mare, numită V-2.
Și toată lumea se chinuie să-l ajungă din urmă.
Inclusiv un grup de puști de la Caltech, în Pasadena.
De dragul discuției, să zicem că puștii ăștia le-au luat-o înainte nemților.
Și-au dat seama cum să facă să zboare racheta asta mare și nouă.
Și să zicem că nemții fură datele lor științifice și le duc la Berlin.
Brusc, domnul Hitler are o rachetă care poate ajunge la Londra.
Și la Ierusalim.
Și la New York... De-asta sunt naziștii în L.A.
Mă aflu aici fiindcă mi-au ucis doi prieteni și mi-e frică.
Și nu știu ce să fac.
Și în ce raționament alambicat are asta vreo legătură cu mine ?
Toată lumea știe că șeful tău, Meyer Lansky,
trimite arme și bani organizației Irgun, în Palestina.
Îi sprijină pe sioniștii de acolo împotriva arabilor.
- Deci dacă el... - Amice...
Ãsta-i un nume care n-ar trebui să-ți scape de pe buze cu atâta nonșalanță.
Nu există niciun domn L. Suntem doar tu și eu.
Și dacă-mi mai irosești timpul, nu va mai fi un "tu".
Atunci, răspunde-mi la asta: ce cauți în L.A. ?
Poftim ?
Ai venit și i-ai mătrășit pe macaronari într-un stil spectaculos. De ce ?
Pentru că tu și asociații tăi vedeți aici oportunități. Orașul e deschis.
Poliția e de râs. La primărie, toți iau șpagă.
Consiliul municipal vrea doar să facă bani.
Naziștii sunt aici din același motiv.
New Yorkul e închis pentru ei, fiindcă primarul LaGuardia e pe jumătate evreu
și nu lasă o haită de germani să pună laba pe orașul lui.
Dar L.A. ? E Țara Făgăduinței. Nu-i așa, domnule Berman ?
Ce au făcut vreodată evreii pentru mine ?
Știi în câte temple am încercat să devin membru ? În toate.
Și știi câte m-au primit ? Niciunul. Ãsta-i afurisitul tău de trib.
Privește în jur. De o sută de ani, aici se îngroapă evrei.
A trebuit să ne facem propriul cimitir la naiba-n praznic, în Elysian Park.
Atât de tare ne urăsc.
Nimănui nu-i pasă de evrei. Doar evreilor.
Prietene, am destule bătălii de dat.
Dacă nemții pun mâna pe racheta aia, nu se mai bate nimeni cu nimeni.
Pentru ei, nu ești Domnul Crimă SRL. Ești doar un alt evreu unsuros.
Și un polițist dărâmat, căruia-i bate pensia la ușă,
o să doboare Al Treilea Reich ?
Ba bine că nu, și tu ai să mă ajuți.
Du-te înapoi la secția ta, domnule polițist.
Vezi mormântul ăsta ? A murit ca să salveze evrei !
ANTON CHEVIC 1866-1938 FIU AL PALESTINEI
Fiu al Palestinei... Era din Țara Sfântă ?
Van Nuys.
Dar toată viața... a visat la Iudeea.
Ca noi toți.
O să iau legătura cu tine.
Încet-încet... Danny s-a târât spre ușă,
lăsând în urmă o dâră de sânge și mațe zemuinde, pas cu pas.
Întinzându-se spre mânerul ușii, mâna lui de schelet îl răsuci...
Am venit !
Fraierilor ! Cine mai vrea să spună una ?
Eu. Pot ?
Nu e o poveste cu fantome. E un caz adevărat.
Numele fetiței era Florence Moore.
Avea 12 ani când a fost răpită chiar din fața școlii.
Cred că a fost foarte speriată.
Tatăl ei a aranjat să plătească răscumpărarea
și s-a dus cu mașina la întâlnirea cu răpitorul.
Era o noapte neagră, ca asta,
și a văzut-o pe Florence în mașina bărbatului, pe scaunul de lângă șofer,
uitându-se la el. Părea foarte speriată.
Tatăl i-a plătit răpitorului răscumpărarea,
iar acesta a zis că i-o dă pe Florence.
Apoi, bărbatul a plecat cu mașina, dar a oprit la capătul străzii.
A aruncat-o pe Florence din mașină și a plecat.
Tatăl a fugit până la ea și a văzut-o. Omul acela îi tăiase brațele,
picioarele, și-i ținuse ochii deschiși cu sârme, ca să pară în viață.
Dar ea era doar un trunchi însângerat.
Florence Moore a locuit în Pasadena. La câteva străzi de aici.
Tommy !
Tommy ?
A durut când m-a tăiat. Eram încă în viață.
Pleacă !
Ai zis cinci.
- Da ? - Ai zis cinci.
- Ba nu. - Du-te naibii, poponarule !
Când o să fii o mare stea de cinema, pot să fiu garda ta de corp ?
Încetează ! Ce ai pățit la mână ?
Stați pe loc !
- Ce ai acolo ? - Poftim ?
Niște puști au desenat cu spray pe șantier. E împotriva legii !
Te cunosc !
Nu mai ești un maimuțoi atât de dur, fără amicii tăi "pachuco".
Lăsați-ne în pace ! N-am făcut nimic.
Ține-l.
Știți procedura, copii. Ai vreo armă la tine ?
Nu !
- Dar tu, draga mea ? - Poftim ?
"Poftim" ? Ține-te de gard. Apucă-te de gardul ăla !
- N-o atinge ! - Gura, Pancho !
Trebuie să ne asigurăm.
Voi, domnișoarele, ascundeți arme în cele mai diverse locuri.
N-o atinge !
Îți urez o zi bună.
'Fina...
N-ai voie să le spui mamei, lui Tiago sau oricui altcuiva.
Promite-mi, Mateo.
Îmi pare foarte rău că n-am putut...
Nu spune nimic.
Ce ?! În curând, ai să fii de-al lor. Hai să bem ceva.
Nu știu ce să fac. Femeia asta e... complicată.
Sunt extrem de derutat. Nu știu dacă am șanse.
Se poartă altfel.
Nu știu dacă să am încredere în ea sau nu.
- Iisuse ! Te întâlnești cu o albă. - De unde știi ?
Cu mexicancele știi mereu pe ce picior joci.
Te fac să alergi după ele până te prind în plasă.
Străinele sunt nebune. Nu le mai place ideea să aibă o familie mare.
"Le strică silueta."
Nu mă întâlnesc cu nimeni. Am ieșit doar într-o după-amiază.
Dar a fost ceva cu totul deosebit.
Nu-ți face griji. O să țin un discurs frumos la nunta ta.
Nu începeți să mâncați. Așteptați-i pe copii.
- Tiago iese cu o albă. - Dumnezeule... Alta, acum.
Nu-i adevărat !
De ce ați întârziat atât ? Veniți. Se răcește tot.
- Fratele tău iese cu o albă acum. - Dumnezeule !
- Îți sângerează mâna. Dă-mi-o ! - Mamă, nu ! E doar...
Dă-o încoace. N-o să pătezi cu sânge fața de masă cea bună.
Iisuse Hristoase... Afurisitul de însemn "pachuco" !
I-ai lăsat să-ți facă asta pe piele ?
Cine ești, băiete ? Acum ești gangster ? Ce-i asta ?
Te-aș putea aresta chiar acum. Orice polițist vede prostia aia...
- Ai să mă arestezi ? - Tu taci !
Mateo, explică-mi asta chiar acum !
Nu ! Nu te mai osteni. Mi-e rușine cu tine !
Mie nu mi-e rușine ! Sunt mândru pentru prima dată în viață !
Calmați-vă !
O să-ți strici viața ! Un nenorocit de "pachuco" !
Mai bine decât un nenorocit de polițist !
Nu-mi mai e rușine cu mexicanul ăsta !
Credeam că știi despre ce vorbești !
Nu înțelegeți absolut nimic despre asta !
Tu le speli WC-urile și tu îi pupi în fund !
Sunteți toți atât de afurisit de slabi ! Și m-am săturat să fiu slab !
Atunci, pleacă ! Du-te la gangsterii tăi, ca să fii omorât !
- Mamă... Trebuie să vorbesc cu tine. - Nu acum, Josefina !
Nu fac asta tot timpul ! Îi pun doar să-mi facă sex oral
când n-am timp să mă întâlnesc cu o femeie.
În tot timpul ăsta, doar... i-am lăsat să-mi facă un oral.
Nu face asta. Se blochează de aici.
Ești american.
Sunt multe.
Te rog să nu-mi faci niciun rău.
Nu, te rog ! Nu !
Nu, te rog !
Te rog ! Nu...
Sus sau jos ?
Jos.
La ce te aștepți ? Lucruri din astea se întâmplă tot timpul, Mateo.
A fost la două străzi de casa noastră,
și eu n-am putut să fac absolut nimic.
Sora mea, omule !
- Reilly e un polițist rău. - Mai există și alt fel ?
Fratele meu e polițist.
Cineva trebuie să-l învețe minte pe grăsan.
Așa e !
Dar noi stăm aici, la discuții nesfârșite, și jucăm cărți.
- La ce te gândești, iubito ? - Să-l facem să arate ca Diego.
Reilly are mereu câteva fetițe în Sonoratown.
Le pune pe heroină și ajung la cheremul lui.
O știu pe cea de acum. Sofia. Era o fată bună.
- Știi unde o ține ? - În Alameda.
Pentru sora mea, Rico. Da !
Deci o să-i spargi mecla.
O să fac ceva.
Vin cu voi.
Să facem ce fac "pachuco".
Ridicați vocea ! Eu vă aud !
- Ridicați vocea ! Domnul vă aude ! - Da !
- Nu mai tăceți ! - Da !
Sunteți auziți ! Trebuie să fiți auziți ! Cântați cu voce tare !
Cântați tare ! Să vă aud !
Sunt zilele de trandafiri și spini și avem nevoie de vocea voastră !
Avem nevoie de rugăciunile voastre, fiindcă Satana umblă afară !
Fiara care ne ispitește, ne ademenește
și ne trage jos de tot,
în genunea veșnică,
unde cununa de spini ne sfâșie pielea.
- Trebuie să luptăm împotriva lui ! - Da !
Trebuie să ne ridicăm în picioare și să fim auziți !
Nu se mai poate să fim slabi și neputincioși !
- Femei, mă auziți ? - Da !
Și eu am fost odată cum sunteți voi acum. Temătoare și neauzită.
Dar, surorile mele, am învățat să mă ridic în picioare !
Cine se va ridica împreună cu mine acum ? Ridicați-vă și fiți auziți !
Ridicați capul ! Ridicați vocea !
Doamne ! Copiii, faceți-o acum !
Căci fiara, Satana, e aici !
Nu-l auziți cum pășește ? E aici !
Copii, nu sunteți în siguranță !
Nu sunteți în siguranță ! Doamne, salvează-ne !
Salvează-ne !
Veniți... și fiți sfințiți.
Veniți și fiți salvați.
Veniți și urmați Mielul Domnului spre rai.
Cine va fi salvat ?
Copilă a Domnului, vino cu mine pe acest drum sfânt.
Ai să faci asta, sora mea ?
Ce...
Ce naiba ? Ia-ți fundul de maimuțoi...
- Dumnezeule mare ! - Bună seara, detectiv Michener !
O să-mi ierți subterfugiul oarecum baroc.
Dar sunt necesare anumite... protocoale.
Drăcia dracului !
- Vii cu mine ? - De parcă aș avea de ales.
Ți-l prezint pe Leonard Schiff, un membru al organizației noastre.
În dizgrație acum, s-ar putea spune.
La ultima noastră discuție,
ai menționat sprijinul dlui Lansky pentru cauza sionistă. Îți amintești ?
Da.
Acum vreo două zile, dl Schiff s-a dus în bătrânul Mexic
și a deturnat un transport de arme al dlui Lanksy către Palestina.
Omorând pentru asta doi oameni de nădejde și o grămadă de hispanici.
Poți să ghicești ce a făcut cu armele acelea ?
Hai ! Ghicește.
Nu știu.
- Îmi pare rău, nu te aud. - Nu știu.
Le-a vândut prietenilor tăi, naziștii !
Chiar aici, în L.A. ! Probabil, chiar celor care ți-au omorât prietenul.
Secătură proastă !
Dl Schiff e un evreu bun, înțelegi ? Toate templele l-au vrut.
Omoară-l.
Facem treabă împreună, prietene ?
Du-te și te spânzură !
Iudeea a căzut prin foc și sânge.
Prin foc și sânge, Iudeea se va ridica din nou.
Omoară-l.
Ne-a văzut, Mateo. Știe cine suntem.
Fă-o.
E sora ta.
Să sperăm că nu trebuie s-o folosim.
Mai bine cu omul vostru, decât cu stricații de pe stradă.
În felul ăsta, îl apărăm de sine însuși.
Kurt o să aibă grijă de asta. Știe exact ce să facă.
Dragostea... Ce face din noi.
Subtitrare: Retail